SKRIFTEMÅLET
Hvem der?
Keller.
Hvorfor er du her på denne tiden av natta?
Jeg... Jeg ville be.
Er det noe galt?
Jeg...
Kan jeg hjelpe deg?
-Kan jeg være til hjelp? -Ingen kan hjelpe meg.
Jeg har misbrukt vennligheten din.
Hvordan?
Du ga min kone og meg et hjem, en jobb, til og med vennskap.
Det føltes som om du ville la meg være vennen din.
Så herlig for en flyktning, en tysker, en hjemløs.
-Du kommer til å hate meg. -Jeg hater ingen, Keller.
Du vil, etter det du har gjort for meg.
Du stolte på meg.
Du så at kona mi og jeg ikke var vanlige tjenere.
Du fant mer givende oppgaver til oss her i prestegården.
Det var kona mi, hun jobbet så hardt...
Det knuser hjertet mitt.
Hva er galt?
Jeg må tilstå noe.
Jeg må fortelle det til noen.
Jeg vil avlegge et skriftemål.
PASTOR MICHAEL LOGAN
Jeg bekjenner overfor Gud og deg, Fader, at jeg har syndet.
-Når var ditt forrige skriftemål? -Jeg husker ikke.
Kan du huske sånn omtrent?
Jeg har drept herr Villette.
Fortsett.
Villette, advokaten.
Jeg dro til huset hans i natt. Jeg dro for å stjele penger.
Jeg brukte prestekjole for å unngå oppmerksomhet. Han overrasket meg.
Han ville ringe til politiet.
Jeg forsøkte å stoppe ham.
Jeg mente ikke å drepe ham. Alma, jeg er ingen morder.
Det var en ulykke.
Det var pengene.
Hvordan kunne jeg se på at du arbeidet så hardt?
Jeg ligger våken natt etter natt-
-og tenker: "Alt vi trenger er $2000. "
Med $2000 kan vi starte et nytt liv.
Villette var rik...
...men nå kan jeg ikke beholde dem.
Det sa fader Logan. Jeg må gi dem tilbake. Jeg lovte.
Det er så vanskelig, Alma.
Det er så farlig. De vil ta meg.
De vil henge meg.
Jeg kan ikke.
Fader Logan vil gå til dem. Han vil fortelle.
Vil han fortelle?
Han kan ikke fortelle det han har hørt under et skriftemål.
Politiet vil komme.
Hvorfor, Alma?
Hvorfor skulle de komme hit?
De vet ingenting.
Jeg har ikke fortalt noenting til dem, har jeg vel?
-Alma, ingen vet noe. -Fader Logan.
Han kan ikke fortelle det han har hørt under skriftemål.
Kan du ikke forstå det?
Otto.
-Hva er det, Alma? -Går du til politiet?
Hvilken dag er det i dag?
Er det ikke dagen jeg skal ta meg av herr Villettes hage?
Men han er død.
Jeg arbeider alltid i herr Villettes hage på onsdager.
I dag er det onsdag.
-God morgen, fader Logan. -God morgen, fader.
Si meg, vil det ta deg og Keller-
-lang tid å bli ferdige med å male rommet?
Jeg vet ikke.
Jeg bare spør fordi lukten gjør en syk.
Jeg leste noe reklame om maling-
-og man skal ikke dømme etter så lite, men...
-Etter deg, fader. -Det er vanskelig å tro-
-at det finnes maling uten lukt.
Kjenner du til maling som ikke lukter, fader Michael?
Om jeg...?
Nei, det gjør jeg ikke.
Ikke tenk på det. Det er ikke viktig.
Så heldige vi er som har Keller hos oss.
Mannen kan alt. Før han kom for seks måneder siden-
-husker du ikke hvordan avløpet ikke fungerte,-
-og vinduene ikke lot seg åpne?
Man kan lære mye av ham.
Fader Benoit og sykkelen hans er i tide til frokost.
God morgen, fader Millars, fader Michael.
-God morgen. -Morgen.
Alvorlig talt, må du ha sykkelen i hallen, fader Benoit?
Den ramler ikke hele tiden, og jeg vet ikke hvor ellers.
-Heldigvis har han ikke en hest. -Vil du sende smøret, fader?
Fru Keller, vil du be mannen din om å se på framhjulet mitt?
-Det er flatt. Vil du, vær så snill? -Mannen min? Men det er onsdag.
-Han er ikke her. -Takk, nei.
På onsdager tar han seg av herr Villettes hage.
Vil du si fra til ham når han kommer tilbake?
Ja, jeg skal si fra til ham når han kommer tilbake.
Fader Benoit, du burde lære å lappe et dekk.
Man burde være i stand til å ta vare på sine egne eiendeler.
Man har et ansikt, man barberer det.
-Man har... -Unnskyld meg.
God morgen, fader. Herr Villette er myrdet.
God morgen.
-God morgen, fader. -God morgen.
-Jeg hadde en avtale. -Avtale?
Med Villette? Han er død.
Er det noe jeg kan gjøre?
Kanskje herr Larrue vil treffe deg. Kom inn.
Fader her sier at han hadde en avtale med Villette.
Jeg kommer øyeblikkelig. Hei, fader.
-Jeg tror vi har møtt hverandre før. -Ja, jeg er fra St. Marie.
-Hvordan er det med fader Millars? -Fader Millars har det bra.
Bra. Du hadde en avtale med Villette?
-Ja. -Noe spesielt?
-Nei. -Du har hørt hva som har skjedd.
Keller jobber i prestegården, ikke sant?
Han og kona hans jobber der.
Den stakkars djevelen er vettskremt.
Tilgi meg, men jeg har glemt navnet ditt.
-Logan. -Fader Logan.
Har du noe imot at vi kontakter deg senere, kanskje i morgen?
Vi vil kanskje vite hva avtalen din med Villette dreide seg om.
Murphy, hent Keller. Det var han som fant kroppen.
-Herr Larrue. Ingen fingeravtrykk. -Ålreit.
Denne var på skrivebordet. Nøklene lå i lomma.
Fem hundre dollar. Det ser ikke ut som et ran.
De tar vanligvis alt.
-Du jobber på prestegården? -Ja.
Hvordan fant du kroppen?
På onsdager jobber jeg i herr Villettes hage.
I dag kom jeg som vanlig kl. 0830. Jeg gikk inn...
-Har du nøkkel? -Nei, døren var åpen.
-Det skremte meg. -En åpen dør?
-Hvorfor skulle det skremme deg? -Døren brukte å være låst.
Jeg gikk inn, og der var han.
Jeg kunne se at han var død.
-Jeg ville løpe. -Løpe?
Der var jeg, en mann uten land, alene, oppdager et drap.
Jeg tenkte på politiet. Jeg er alltid redd for politiet.
-Det er en tysk frykt. -Det er ingenting å være redd for.
-Gå ut et lite øyeblikk. -Ja. Takk, sir.
-Villette er myrdet. -Er han død? Jeg kan ikke tro det.
Vi er frie.
God morgen. Er mannen min i salen?
Ja. Herr Grandfort taler nå. En heftig debatt.
Det er årets underdrivelse.
Det ærede medlemmet har brukt alle kjente klisjeer-
-bortsett fra "plukk opp etter hunden, hold byen ren. "
Likelønn for kvinnelige lærere-
-vil forårsake katastrofe for hele økonomien.
Bortsett fra for økonomien til kvinnelige lærere.
-Herr taler! -På dette sted i diskusjonen-
-avslutter jeg Parlamentet til kl. 15 i ettermiddag.
Ruth, kjære, for en herlig overraskelse.
-Pierre, ta meg til lunsj. -Selvfølgelig.
Føler du deg bedre? l dag tidlig var du ganske nedstemt.
-Var jeg? -Og ikke bare i dag tidlig.
-Jeg virker vel ikke nedstemt nå? -Nei.
Hjulet var ikke flatt allikevel.
Selvfølgelig vet du og Keller hva dere gjør.
Personlig ville jeg hatt en gammeldags hvit.
-Det er det det er. -Er det?
Det er i hvert fall meningen.
-Herr Keller, god morgen. -God morgen, fader.
Tilbake litt tidlig, hva? Blomstrer Villettes hage?
Herr Villette er død.
-Død? -Han ble myrdet.
Hva? Hørte du, fader Logan? Forferdelig.
Jeg oppdaget kroppen. Jeg tilkalte politiet.
Så kom de og stilte masse spørsmål.
Det var mange utenfor huset.
Så sa inspektøren at jeg kunne dra.
Så forferdelig.
Så veldig forferdelig.
Fader, hvorfor kom du til Villettes hus i dag tidlig?
Fader, jeg må snakke med deg.
Jeg vet hva du må tenke om meg,-
-men jeg kan ikke melde meg. Jeg kan ikke.
De kommer til å henge meg.
Har ikke Gud tilgitt meg, takket være deg? Men politiet vil ikke.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Men det var jeg som tilsto overfor deg. Det var mitt skriftemål.
Jeg vil at du skal snakke til meg om det. Fortell meg hva jeg skal gjøre.
Jeg kan ikke melde meg selv.
Du må fortelle noe annet jeg kan gjøre.
Jeg kan ikke legge noe til det jeg allerede har sagt.
Er du ikke menneskelig?
Har du aldri vært redd?
Du er så god.
Det er lett for deg å være god.
Har du ingen medlidenhet med meg?
-Otto. -Åh, Alma.
Otto, fader Benoit spurte tidligere-
-om du vil lappe det flate dekket på sykkelen hans?
Men dekket var ikke flatt.
Jeg skjønner ikke hvorfor du er så alvorlig med saken, Larrue.
Hvorfor kommer du og plager meg etter lunsj?
Jeg har alltid beundret deg høyt.
Du har tidligere hatt voldsomt vanskelige saker-
-som alle har blitt løst med bemerkelsesverdig dyktighet.
Og nå har du en sak uten ett spor,-
-ingen fingeravtrykk, ingen motiv, ingen mistenkte.
Burde være enkelt for deg.
Skal jeg hente inn jentene, sir?
-Jentene? -Ja.
Bare en mulighet. Det kan være et spor.
Sitt.
Beklager at jeg måtte dra dere ut av skolen.
Vi liker å bli dratt vekk fra skolen.
Er du en detektiv?
Og herren her er påtalemyndighetens aktor.
Hallo.
-Vil dere ha en kake? -Takk.
-Vel bekomme.
Nå, mine små, fortell alt.
Deres mor ringte og sa at dere passerte Villette-huset i går kveld.
-Det stemmer. -Og når var det?
-Klokken elleve. -Nei, det var etter elleve.
-Hvem av dere har rett? -Vi hadde sittet barnevakt,-
-men vi gikk ikke rett hjem.
Skal vi si mellom 23 og 2330?
-Ja. -Og hva så dere?
Vi så noen som forlot Villette-huset.
-En mann eller kvinne? -Mann.
-Hvordan var han? -Han var en prest.
-Hva? -En prest.
Dette er veldig viktig. Er dere sikre?
Helt sikre.
Fortell nøyaktig.
På vei hjem passerte vi Villettes hus.
Vi kjenner det godt. Det var mørkt, og hun var redd.
-Det var jeg ikke. -Jo da, og vi skyndte oss.
Og plutselig kom den presten.
Han kom ut av huset og gikk vekk.
-Så dere ansiktet hans? -Nei.
Hvor høy var han?
Som han.
-Var han tykk eller tynn? -Ikke tykk. Ikke tynn, heller.
La dere merke til noe spesielt ved ham?
-Så han dere? -Jeg tror ikke det.
Men dere er sikre på at han var en prest?
Ja.
Takk. Dere kan gå.
Jeg vil ikke at dere sier noenting til noen om dette.
-Lov det. -Ja.
Takk.
Jeg vil at du sjekker alle prestegårder i byen,-
-og finn ut hvilken prest som var ute sent i går.
Ja, sir.
Det er absurd at en prest er involvert.
Du tror vel ikke at det kan være en prest?
Jo, kanskje.
-Hvem? -Jeg må bli sikker.
Jeg kan ikke si noe før jeg er sikker.
Ikke vær så hemmelighetsfull.
Det meste av tiden hans gis til sognebarna.
Var han med noen på tirsdag kveld?
Jeg aner ikke hvor han var eller hva han gjorde,-
-men jeg er sikker på at det er ålreit.
Han vil si det samme. Kom inn.
-God aften, fader Logan. -God aften.
Jeg tror dette rommet har gitt denne politimannen-
-ideen om at vi skjuler forbrytelser med maling, men slik er det ikke.
Vi har forsikret oss om at veggene under er flekkfrie.
Jeg tviler ikke. Beklager å forstyrre deg, fader.
Hva kan jeg gjøre?
Det virker som inspektør Larrue ønsker å snakke med deg.
Passer det for deg å komme til kontoret nå?
Javisst. Javisst.
Det er greit, fader, Jeg fortalte herr Larrue at jeg er tilgjengelig.
God natt.
Hva er det? Hvem var det?
Politiet vil stille fader Logan noen spørsmål.
Nå tar du sykkelen inn i leserommet.
Hvor mye lenger inn skal du dytte den?
-Har du vasket prestekjolen? -Ikke ennå.
-Hvor er den? -På rommet vårt.
Ikke vask den. Jeg vil ikke ha den vasket.
-Hvorfor ikke? -Hør på meg.
Beklager at du måtte vente. Jeg var i telefonen.
Det er greit, Murphy. Jeg ringer senere.
-Ubehagelige greier, ikke sant? -Det er det.
Sitt.
Bare noen spørsmål, så blir vi fort ferdige.
Hvor lenge har du vært på St. Marie?
I nesten to år.
Jeg har kjent fader Millars i... Ganske lenge.
Jeg var faktisk en korgutt da han var i basilikaen.
Virkelig?
Jeg har hørt at du gjorde militærtjeneste i den siste krigen.
Jeg tror du ble dekorert for personlig tapperhet.
Det virker som du har gjort en rekke modige ting.
Jeg overlevde.
Bruker du å underdrive, fader?
Det avhenger.
Dette Villette-drapet er bare underdrivelser.
-Du kjente Villette, ikke sant? -En smule.
Kanskje du kan hjelpe meg. Hvordan var han?
Dessverre kjente jeg ham ikke godt.
Kjente du ham sosialt eller i business?
Ingen av delene, faktisk. Jeg traff ham én gang for mange år siden.
-Sigarett? -Nei takk.
Det virker ikke som noen kjente Villette-
-selv om han var advokat. Han hadde klienter.
Ingen av klientene har informasjon om mannen.
Ikke at du var en klient av ham, du kjente ham knapt,-
-men kan jeg spørre hva det var du ville hos ham i går morges?
Det var en privatsak.
Du handlet for noen? Et av sognebarna, kanskje.
Jeg kan si at besøket ikke hadde noe med Villettes død å gjøre.
Selvfølgelig ikke, fader.
Men du forstår at jeg må ta hensyn til all informasjon?
Når det har blitt begått et drap-
-er all informasjon viktig for politiet.
-Selvfølgelig. -Noen ganger er det som å snoke.
-Det kan være pinlig. -Jeg er ikke forlegen.
Bra. Veldig bra.
Jeg har lurt på den dama du traff utenfor Villettes hus.
Tilfeldigvis så jeg dere innefra huset.
Avtalen jeg hadde med Villette-
-kan ikke bety noe for deg.
Men vi snakker ikke om det nå.
Du forstår, i en mordsak må man hoppe fra en detalj til en annen.
Kanskje jeg hoppet for raskt for deg.
Kanskje jeg ikke følger etter så raskt som du hopper.
Jeg er metodisk. Jeg må ta ting én etter én.
Jeg også.
Problemet er kanskje at vi ikke tenker-
-fra samme synspunkt. Kan det være det?
Det kan det være. Jeg vet ikke hva ditt synspunkt er.
Da har jeg vært dum. Veldig dum.
La meg prøve igjen. Den dama du traff utenfor Villettes hus...
Jeg ønsker jeg kunne diskutere det, men jeg kan ikke.
-Hvem er hun? -Hun er ikke involvert.
-Det avgjør jeg. -Jeg vet det,-
-men du må stole på meg.
Jeg respekterer det du sier, men jeg trenger hjelpen din.
Jeg kan ikke hjelpe.
Jeg forstår.
Jeg forstår, selvfølgelig.
Vil ikke at hemmelighetskremmeriet skal gjøre det for ubehagelig for deg.
Ubehagelig for meg?
En prest forlot Villettes hus da han ble myrdet.
Jeg så en prest utenfor huset morgenen etter.
-Vel, fader? -Vel?
For mye hemmelighetskremmeri kan få en til å tro-
-at begge prestene var en og samme, eller hva?
Hva har du å si?
-Hva vil du at jeg skal si? -Det er opp til deg.
Da vil jeg si at en intelligent mann-
-ikke vil tro noe basert på så lite bevis.
Du har aldeles rett.
Vi har sjekket alle prester i Quebec.
Alle hadde alibi for drapstidspunktet, utenom én.
Hvor var du klokken 2300, fader?
-Jeg spaserte. -Alene?
-Nei. -Bra.
Om du vil gi meg navnet og adressen til personen.
Jeg kan ikke.
Fader...
...ønsker du ikke å hjelpe meg?
-Jeg har gjort mitt beste. -Men du nekter å svare.
Jeg beklager. Det er ikke mulig for meg å svare.
Det er synd.
Veldig synd.
God natt, fader.
Jeg beklager så mye.
God natt, inspektør.
Få tak i herr Robertson.
Ja, påtalemaktens aktor.
Hva?
Jeg bryr meg ikke om hvor han er. Finn ham.
Sakte. Kom igjen.
Kom igjen.
Lavere.
Du må mye lavere.
Du er ønsket i telefonen.
-Urettferdig. La meg være. -Jeg tuller ikke. Du er det.
Hør hva de vil, Ruth.
Ålreit, Ruth, hvor er du? Jeg tar den.
-Din idiot. -Takk.
Ja, det er Robertson. Er det deg, Larrue.
-Lager du en drink? -Whisky og soda?
Bare whisky, ikke noe vann. Ja, hallo.
Du burde være i seng med en spenningsbok og ikke plage folk.
Ja, jeg lytter.
-Drink, elskling? -Jeg fikser det.
Trekker du ikke forhastede slutninger?
Er du sikker?
Jeg skjønner.
Ja, inspektør. Jeg kommer med en gang.
Willy, ikke se så molefonken ut.
Mord er aldri særlig muntert.
Du klarer vel å ta det i forbifarten.
Ikke dette.
-Dreier det seg om Villette-drapet? -Ja.
Og det ubehagelige er at en prest er mistenkt.
-For noe tøv. -Fantastisk, ikke sant?
Men noen så faktisk en prest forlate Villettes hus.
Hvilken prest?
Larrue tror det er Logan fra St. Marie-kirken.
-Kjenner du ham? -Har hørt om ham.
Jeg må stikke. Hater det. Takk for en flott fest.
-God natt, Willy. -God natt, Ruth.
-Du finner vel veien ut? -Javisst.
-God natt, alle sammen. -God natt.
-Ruth... -Vi har gjester, Pierre.
Det var en bra fest, ikke sant?
-Ruth. -Ja?
Slutt å bekymre deg.
-Om hva? -Logan. Det er latterlig.
-Hvorfor i alle...? -Vær så snill og hold kjeft.
Pierre, jeg beklager.
Du elsker ham fremdeles.
Det er vel tydelig nok.
-Du sa aldri noe om det. -Jeg kommer ikke til å si noe nå.
Jo. Du skal snakke om det.
Jeg fortsetter ikke slik.
-Du må ikke. -Hva vil du at jeg skal gjøre?
Alt du ønsker.
Enkelt, ikke sant? Hva gjør man når kona elsker en prest?
-Du kan forlate meg. -Så lett du kan si det.
Jeg elsker deg ikke. Har aldri elsket deg. Det vet du.
Men jeg ville ikke tro på det.
Det er ikke min feil. Jeg har aldri latet som overfor deg.
Jeg håper han er i trøbbel, forferdelig trøbbel.
Michael.
Min stakkars Michael.
Hallo? Jeg ønsker å snakke med fader Logan.
Fader Logan?
Han sover.
-Jeg sover ikke. -Det er veldig sent.
Jeg tar den.
Takk.
Dette er fader Logan.
Jeg må treffe deg.
Nei, jeg må treffe deg.
Jeg kan ikke si det nå. l morgen?
Ikke i prestegården, vær så snill.
Michael, hør. Jeg må treffe deg, et eller annet sted. Hvor som helst.
Hører du?
Jeg drar til Lévis i morgen tidlig-
-med 09 fergen.
Ålreit.
God natt.
-God morgen. -God morgen, fader Logan.
Vi bør ikke bli sett sammen, for din skyld.
-Jeg måtte treffe deg. -Politiet har forhørt meg.
De så oss i samtale utenfor Villettes hus på morgenen.
-De prøver å finne ut hvem du er. -Bryr meg ikke. Jeg må fortelle.
-Du er mistenkt. -Jeg vet det.
Du bør ikke bli sett i samtale med meg.
Det er sikkert politi over hele båten.
Det eneste er at jeg sier at du var sammen med meg.
-Du kan ikke. De vil vite hvorfor. -Tror du jeg bryr meg?
Jeg sier alt om jeg må.
Du må tenke på deg selv, og mannen din.
Tenke på Pierre?
På ham før jeg tenker på deg?
-Det har jeg aldri klart. -Du må.
Det er for sent å tenke på ham.
Vi snakket om deg i går.
Han elsker meg fortsatt.
Så god er ikke jeg.
Jeg elsker deg, Michael. Jeg har alltid elsket deg.
Jeg vet det.
Jeg vet det er galt. Kan ikke noe for det.
Vil du at jeg skal lyve for deg?
Nei, jeg vil ikke at du skal lyve for meg.
-Men ikke for deg selv heller. -Jeg har ikke endret meg, Michael.
Jeg har vært gift i syv år, og har ikke endret meg.
Er du redd for meg?
Hvorfor?
Du elsker meg. Du har alltid elsket meg.
-Du har ikke endret deg. -Ruth, jeg er endret.
Du er også endret.
Du vil at jeg skal late som.
Nei, jeg vil ikke at du skal late som.
Ruth, forstår du?
Jeg valgte det jeg er. Jeg tror på det jeg er.
Michael.
Jeg vil du skal se ting slik som de er og ikke...
Og ikke fortsette å såre deg selv.
Ikke synes synd på meg.
Jeg... Jeg skal ikke plage deg igjen.
Og du fulgte etter henne fra fergen til 22 Grande Allée?
-Ja, sir. -Dette er absurd, Larrue.
Det var alt, sersjant Farouche. Murphy, takk.
Dette blir veldig pinlig for meg.
Hvorfor det, sir?
Jeg må beklage overfor fru Grandfort-
-for denne latterlige rapporten til mennene dine.
Jeg vil be om unnskyldning, sir, om det blir nødvendig.
Greit nok.
Jeg ringer fru Grandfort i morgen.
Hvorfor ikke få det unnagjort?
Og da kan vi fortsette med beklagelsene, om det trengs.
Hallo, Pierre. Det er Willy.
Åh, nei. Nei.
Er Ruth der? Ja, takk.
Hallo, Ruth.
Jeg skjønner.
Jeg forstår. Selvfølgelig.
Veldig snilt av deg. Takk.
Hva vil Willy?
Han vil at jeg skal komme med én gang.
Kan jeg spørre hvorfor?
Jeg ble sett på en ferge sammen med Michael Logan.
Jeg ble tydeligvis forfulgt av en detektiv.
Kan du velge et mindre offentlig sted om du...?
Jeg beklager.
Vil du si hva du har tenkt å gjøre?
Jeg har tenkt å svare på alle spørsmål jeg stilles.
Jeg skal også forklare at Michael ikke kan ha drept Villette.
Har fader Logan sannsynliggjort at han er uskyldig?
Han behøvde ikke.
Jeg var sammen med ham da det skjedde.
Vil du at jeg blir med deg?
Jeg kan ikke be deg om noe, Pierre.
-Herr og fru Grandfort. -Kom inn.
Jeg er takknemlig for at dere er så samarbeidsvillige.
-Ruth, Pierre, jeg beklager. -Det er i orden.
Larrue lover å holde dette unna pressen.
Jeg skal gjøre mitt beste.
Sitt, vær så snill.
-Fader Logan er utenfor. -Hent ham inn. Kom inn.
Jeg har bedt fader Logan om å komme.
Fader Logan,-
-herr og fru Grandfort, herr Robertson.
-Du kjenner meg. -God aften, fader Logan.
-God aften. -Sitt.
Takk.
-Kan vi begynne? -Vel, fru Grandfort...
Hva ønsker du å vite?
Du møtte og snakket med fader Logan på 09 fergen.
-Ja. -Kan jeg be om grunnen?
Jeg tror ikke grunnen vil hjelpe deg.
-Det var personlig? -Ja.
Javel.
Du møtte også, og snakket med fader Logan-
-morgenen etter Villettes drap.
Du møtte og snakket med ham utenfor Villettes hus.
-Ja. -Kan jeg be om grunnen?
Jeg hadde en avtale med herr Villette.
-Var han advokaten din? -Nei.
Fader Logan som visste om drapet hindret deg i å gå inn i huset?
-Ja. -Han visste selvfølgelig ikke-
-at du hadde en avtale med herr Villette.
Han visste. Kvelden før hadde jeg en avtale med fader Logan.
Jeg fortalte at jeg skulle treffe Villette kl. 0930 morgenen etter.
Du hadde en avtale med fader Logan-
-den kvelden herr Villette ble drept?
-Ja. -Hvor?
-Vi kjørte i bilen min. -Når?
Mellom 9 og 11.
Fru Grandfort.
-Er du sikker på tiden? -Ja.
Jeg kom hjem rett etter 23. Mannen min kom fem minutter før.
Det stemmer, inspektør.
Du fortalte naturligvis at du hadde truffet fader Logan?
Nei, jeg fortalte det ikke til mannen min.
Er det en grunn til at du ikke fortalte ham?
-Ja. -Inspektør, jeg ber deg.
Vurdér om spørsmålene dine må være så personlige.
Det er opp til meg å avgjøre, fader.
-Fru Grandfort? -Ja?
Du forstår at jeg må stille disse spørsmålene?
Ja. Jeg kom for å si at-
-fader Logan ikke kan ha vært involvert i Villettes død.
Jeg var sammen med ham.
Jeg har akseptert alt du har sagt.
Men jeg må få vite, om mulig,-
-grunnen til din avtale med herr Villette.
Monsieur Villette presset penger av meg.
Jeg traff fader Logan for å få råd.
Du hadde ikke fortalt mannen din?
-Det hadde... -Det hadde hva, frue?
Det hadde ingenting med mannen min å gjøre.
-Han hadde sikkert bekymret seg. -Ja, det er akkurat det.
-Jeg ville ikke plage ham. -Så du gikk til fader Logan.
-Ja. -Er fader Logan prest i ditt sogn?
-Nei. -Nei?
Allikevel ba du om hans råd når du ikke ville be mannen din.
-Fader Logan er en gammel venn. -Og rådet deg å si fra til mannen.
Hvordan kunne han? Han kunne ikke det.
Før din første avtale med fader Logan-
-visste han selvfølgelig at du ble presset for penger?
Hvordan kunne han? Jeg hadde ikke sett ham på årevis.
Du hadde ikke sett ham på årevis, og sier at han var en gammel venn.
Herr Larrue.
-Inspektør? -Ja, sir?
Kona mi trenger ikke å svare på slike spørsmål.
Hun er ikke under ed.
Din kone ble sett utenfor Villettes hus med fader Logan.
Hun ble sett igjen i dag tidlig med fader Logan.
Hun fortalte om en avtale med ham som fant sted-
-den kvelden Villette ble myrdet.
Ganske visst, herr Grandfort,-
-vil du ikke at kona di skal vikle seg dypere inn.
Det er du som prøver å vikle henne inn.
Kona mi kom for å svare på spørsmål, og for å fjerne, så langt som mulig,-
-mistanker fra fader Logan. Hun har gjort begge deler.
Fru Grandfort, hvorfor ble du presset for penger?
Du trenger ikke å svare på det.
Hvorfor skulle hun ikke?
-Hva er du redd for? -Det er unødvendig. Ikke svar.
Fru Grandfort, prøver du å beskytte fader Logan?
Fra hva? Han har ikke gjort noe.
Det vil virke som at han har.
Er du et menneske?
Du syns det er viktig for meg å fortelle-
-hvorfor jeg ble presset for penger.
Du bryr deg ikke om hvem jeg sårer så lenge du får svarene dine.
-Jeg vil løse et mord. -Jeg vet det.
Du vil bare løse alt.
Og jeg vil få fader Logan utenfor mistanke.
-Ruth. -Willy.
Kan jeg få et glass vann?
Ruth.
Pierre, hvorfor må du høre det jeg skal si?
Takk, Willy. Inspektør...
...pengeutpressingen var om meg og fader Logan.
Fader Logan og jeg vokste opp sammen.
Har du noensinne vært ung, inspektør?
Da vet du at det første man gjør er å bli forelsket.
Hadde vi blitt forlovet, det ville ikke betydd noe-
-for krigen kom. Han var en av de første som meldte seg frivillig.
Jeg hatet ham for det.
Jeg vær egoistisk allerede da.
Han tok saker og ting så alvorlig.
Krig. Og kjærlighet.
Ja, til og med kjærlighet.
For da jeg sa at vi burde gifte oss-
-sa han at det var nok enker.
Han sa at han elsket meg for høyt.
Han visste ikke at han aldri kunne elske meg nok.
Den natten danset vi.
Vår siste kveld sammen.
Den var for kort.
Det var natten da Michael dro.
Jeg trodde det var verdens ende.
Jeg antar millioner av folk følte det samme den natten.
Man tenker ikke på millioner av folk.
Man tenker på seg selv-
-og den man elsker.
Han ba meg om å ikke vente på ham.
Mange andre sa sikkert det samme til jentene sine.
Jeg måtte vente.
Brevene hans var lange i begynnelsen, men alltid alvorlige.
Jeg ville ikke ha alvorlige brev,-
-men ville foretrukket det fremfor ingen brev.
For...
...etter en stund...
...sluttet han å skrive.
Ikke lenge etterpå-
-begynte jeg å arbeide for min fremtidige mann.
Pierre var...
Fru Grandfort, om du ikke er i stand til å fortsette...
Det er ålreit. Jeg...
Jeg beklager.
Pierre var alltid så glimrende.
Han var snill.
Han innså at jeg var ulykkelig.
Og som snille mennesker-
-spurte han ikke hvorfor. Han forsøkte å glede meg.
Vi ble gift.
Jeg var lykkelig.
Jeg var ferdig med...
Jeg trodde jeg var ferdig med...
...du vet...
Vel. Åh, ja,-
-det var i bryllupet mitt at jeg så Villette for første gang.
Så var krigen over.
Mennene kom hjem.
Jeg visste om dagen da han skulle komme.
Den dagen gikk jeg ned til havna.
En båt hadde akkurat kommet.
Plutselig så jeg ham.
Han hadde forandret seg, antar jeg,-
-men jeg la ikke merke til det.
Vi avtalte å møtes dagen etter.
Det var en herlig dag.
Slutten på sommeren.
Michael snakket og snakket.
Han fortalte om tankene han fikk under krigen.
Jeg ville ikke høre om krigen.
Men krigen hadde forandret ham.
Så kom en storm, plutselig.
Vi så et hus og løp for å finne dekning.
Huset var stengt.
Jeg vet ikke hva klokka var.
Men det var sent.
Vi gikk glipp av den siste fergen fra øya.
Det var ingen mulighet for meg å kontakte mannen min.
Regnet stoppet på morgenen.
En mann kom gående gjennom hagen.
Han gikk som om han eide stedet.
Han gjorde faktisk det.
Jeg var fortsatt i lysthuset-
-og han visste ikke hvem jeg var...
...men tydeligvis visste han at jeg var en kvinne,-
-for han kom med en bemerkning til Michael.
Michael slo ham ned.
Jeg kom ut, sto på trappen og så ned på ham.
Han så opp på meg og sa:
"God morgen, fru Grandfort. "
Det var Villette.
Hva kunne jeg si til Michael?
Jeg hadde ikke fortalt ham at jeg var gift.
Jeg så ham ikke på fem år.
Ikke så jeg Villette heller, før den dagen Michael ble presteviet.
Da begynte jeg å treffe på Villette...
...hele tiden.
Han dukket opp overalt.
En dag i parlamentet hørte jeg på Pierre.
Villette kom bort til meg. Han sa han var i trøbbel.
Noe med en skatteskandale.
Bare mannen min kunne hjelpe ham.
Jeg sa at Pierre aldri ville bli med på noe uhederlig.
Da truet han med å fortelle om Michael og meg.
Hva kunne jeg si for å fortelle at det var feil om oss?
Pierres karriere ville bli ødelagt.
Michael kunne bli fratatt presteverdigheten.
Jeg forsøkte å ignorere ham, men han kom etter meg,-
-fortsatte å ringe.
Så en dag traff jeg ham igjen.
Og han ga meg 24 timer...
...ellers.
Jeg var virkelig desperat da.
Så tenkte jeg at kanskje Michael kunne hjelpe meg,-
-og jeg ringte til ham. Vi møttes samme kveld.
Han var veldig sint.
Han sa at jeg ikke skulle bekymre meg for Villette,-
-at han skulle ta seg av ham.
Vi avtalte å møtes neste dag foran Villettes hus.
Jeg dro dit kl. 0930.
Jeg lurte på menneskemengden.
Så fortalte Michael at Villette var død.
Jeg kunne ikke tro det.
Jeg var fri.
Vel, inspektør?
Kan kona mi dra nå?
Javisst.
Fader Logan har vel alibi nå, eller hva Willy?
Selvfølgelig.
Takk.
Vil du gå nå, fader?
-God natt. -God natt.
God natt, fader.
Vel, det er over.
Er det, sir?
-Ja. La oss komme oss ut. -Se, sir.
-Hva er det? -Obduksjonsrapporten.
Villette spiste middag i en restaurant klokken 21,-
-og legene fant ut at han ikke kunne dødd før 2330.
Larrue.
Fru Grandfort sa hun forlot fader Logan klokken 23.
Man kan gjøre mye på 30 minutter.
-Hvem er det? -Pierre.
Kom inn.
-Beklager at jeg vekket deg. -Jeg var våken.
Willy Robertson ringte. Han kommer.
For en rar tid å komme på besøk. Det må være veldig tidlig.
Jeg er redd at han kommer i embeds medfør.
Embeds medfør?
Forklaringen din i går kveld var ikke til nytte,-
-i hvert fall ikke...på den måten du håpte på.
Men jeg fortalte sannheten.
Ingen tviler på det du sa.
Jeg skjønner ikke...
Du sa at du forlot fader Logan kl. 23.
De har fastlått drapstidspunktet til klokken 2330.
Det er et tidsvindu på en halvtime.
Visste de om tidsvinduet?
Visste de om det før de forhørte meg?
Hvorfor lot inspektøren meg si alle de tingene?
Det var ikke behov for min forklaring.
-Hvorfor kommer Willy? -Jeg spurte ham.
Jeg vil at han skal snakke med deg. De kan innkalle deg som vitne.
Vitne?
-Skal de arrestere Michael? -Ja.
Men han har ikke gjort noe. Han hadde ingen grunn.
-Hvorfor tror de han drepte Villette? -Forklaringen din svarte på det.
Forklaringen min?
Han sa at du ga dem motivet de har ventet på.
Jeg...
Jeg burde ha løyet, Pierre.
Jeg løy før.
Jeg burde løyet i går.
De vil vri på det jeg sa.
De vil vrenge det, de vil bruke det.
Jeg har gitt dem det de ville ha.
Jeg ville hjelpe Michael...
...men jeg har ødelagt ham.
Og du, Pierre...
Hva har jeg gjort mot deg?
Willy kommer snart.
Du må spise frokost.
Vil du ha den her, på rommet ditt?
Jeg sender den opp.
Du må gjøre noe. De skal arrestere deg.
Michael, hva kan vi gjøre?
Jeg vet ikke.
Du har vel ikke tenkt å la dem stille deg for retten?
Du vet hva det vil bety. Du kan ikke la det skje.
Michael...
Jeg har gjort dette mot deg. Det må være noe jeg kan gjøre.
Det er ingenting vi kan gjøre.
-Jeg beklager. Jeg er lei meg. -Det var min feil.
Jeg har ventet for å snakke med deg.
Du har snakket med politiet?
Hva spurte politiet om?
De spurte om meg. Du har fortalt dem om meg.
Jeg blir arrestert, Keller.
Du?
Hvorfor skal de arrestere deg?
Du prøver å skremme meg. Du tror det skal få meg til å melde meg.
Du tror at jeg er lett å skremme etter det jeg har gjort?
Hva har du tenkt å gjøre når de arresterer deg?
Kanskje du vil peke på meg. Kanskje du sier: "Det var Keller. "
Det er det du vil gjøre. Du er feig. Du er skremt.
Kanskje de henger deg i stedet for meg, og det skremmer deg.
Kanskje du forteller. Det kan du ikke siden du er en prest.
Kan du?
Presten er skremt, Alma. Du så uttrykket hans?
Han tror han kan fortelle politiet. Jeg er klar.
Jeg vil gjerne snakke med fader Logan.
-Fader Logan er ikke her. -God morgen.
Jeg kom for å treffe fader Logan, men Keller sier at han ikke er her.
Ikke her? Han har ikke sagt at han skulle ut.
-Han sa ingenting til meg. -Jeg så ham.
Jeg forsøkte å snakke med ham. Han virket redd.
Jeg spurte om jeg kunne gjøre noe. Han hørte meg ikke.
Han gikk ut for 20 minutter siden, kanskje 30.
Takk. Jeg kommer tilbake.
Ålreit, Murphy, hva er det?
Hva?
Bli utenfor prestegården.
Logan er borte.
Gi meg radiorommet.
Kommer fader Logan til lunsj?
Jeg vet ikke.
Noen nyheter?
Ålreit.
Hallo, fader.
-Har du spist lunsj? -Nei.
La meg bestille noe til deg.
Herr Murphy, kan du fortelle hvor du fant denne prestekjolen?
Jeg fant den i en koffert.
Kan du si om kofferten tilhørte den siktede, eller ikke?
Jeg vil påstå at den gjorde det.
Initialene "M.W.L. " var på kofferten. Den var på hans rom.
Vil du si at prestekjolen var skjult i kofferten?
Virket det som om den var plassert for å ikke bli oppdaget?
Det var mye annet som skjulte den.
En regnjakke, et par kalosjer og flere bøker.
-Takk. Ditt vitne. -Ingen spørsmål.
Det er alt. Takk.
Rop opp dr. Bonnard.
Vitnesmålet ditt skal være sannheten-
-og ikke noe annet enn sannheten. -Jeg sverger.
-Navnet ditt? -Georges Bonnard.
-Alderen din? -Førtito.
-Stilling? -Patolog.
-Du er professor på Laval University? -Det er jeg.
-Du har undersøkt flekkene? -Det har jeg.
-Vil du fortelle hva det er? -Det er menneskeblod.
-Vil du si hvilken blodtype? -Type O, sir.
Er det samme blodtype som den myrdede mannens?
-Det er det, sir. -Takk, doktor.
På drapsnatten snakket du med den tiltalte?
Når snakket dere sammen?
Litt etter 2345, sir.
Vil du fortelle om hva som forårsaket denne samtalen?
Ja, sir.
Min kone sov, og jeg var i ferd med å legge meg.
Jeg så tilfeldigvis ut av vinduet og så noen som gikk inn i kirken.
Jeg så ikke hvem det var på den avstanden,-
-så jeg gikk ned og gjennom korridoren-
-som forbinder gården med kirken.
Lyset var svakt, men jeg så noen-
-som knelte mot alterringen.
Da han løftet hodet-
-gjenkjente jeg fader Logan.
Var det noe i oppførselen hans som virket uvanlig?
Han virket...
...opprørt.
-Snakket du med ham? -Jeg spurte om han var syk.
Han sa nei. Han sa jeg skulle gå og la ham være alene.
-Men du gikk ikke med en gang? -Nei, sir.
Hvorfor ikke?
Fader Logan har alltid vært veldig snill mot min kone og meg,-
-så jeg ville hjelpe ham om jeg kunne.
Virket det som han trengte hjelp?
Han virket veldig, veldig opprørt.
Og han ville ikke la deg hjelpe ham?
Nei, han sa til meg igjen: "Gå, Keller. La meg være. "
Så jeg gikk tilbake til rommet mitt.
Du snakket med kona di om dette?
Nei, sir.
-Hvorfor ikke? -Hun sov, sir.
Og jeg likte ikke å snakke om det.
Det virket ikke riktig av meg-
-å nevne slike kvaler som fader Logans til noen.
Det virket som veldig private kvaler, sir.
Jeg prøver bare å klargjøre forklaringen din.
Jeg har fortalt alt du trenger å vite.
Det er neppe opp til deg å avgjøre.
Fru Grandfort, vil du være så snill og svare: "Ja" eller "nei"?
Noen spørsmål kan ikke besvares på den måten.
Jeg skal forsøke å omformulere det. Jeg vil hjelpe deg.
Er det sant at du hadde en forbindelse med den tiltalte-
-som du ikke ønsket skulle bli alminnelig kjent?
Du vrir på ordene mine. Du har ikke hørt på det jeg sier.
Vitnet vil begrense seg til å svare på fakta.
Fru Grandfort, la meg gjenta ditt svar på mitt forrige spørsmål.
Du sa du var forelsket i tiltalte før krigen. Stemmer det?
Ja.
Var du forelsket i ham-
-da du giftet deg med herr Grandfort?
-Jeg protesterer. -Jeg nekter å svare.
-Du har ikke rett. -Protest avvist.
Vi har din underskrevne vitneforklaring vedrørende forholdet.
Vil du at den forklaringen skal leses i retten?
Så var du forelsket i tiltalte-
-da du giftet deg med herr Grandfort?
-Ja. -Og fremdeles forelsket i ham-
-på drapsnatten?
Ja.
Er det ikke da mulig at du møtte han mellom natten-
-i lysthuset og natten da Villette ble drept?
Det gjorde jeg ikke.
Du kan ikke forvente at juryen skal tro-
-at en forelsket kvinne ikke prøver å møte elskeren sin.
Jeg protesterer.
Disse spørsmålene virker ikke særlig relevante.
Jeg prøver å etablere et motiv for mordet.
Jeg prøver å avsløre om Villettes utpressing-
-baserte seg ikke bare på kunnskap om en natt i hans hjem,-
-men også om varig, uavbrutt, utillatelig...
-Nei, det er ikke sant! Ikke sant! -Stillhet! Stillhet!
Fader Logan, vil du undersøke dette klesplagget?
Er det din prestekjole?
Nei, sir.
-Lånte du så denne? -Nei.
Den er ikke din, og du lånte den ikke.
Og likevel ble den funnet i kofferten din.
-Noen må ha lagt den der. -Ja.
Har du noen idé om hvem som har lagt den i kofferten?
Det kan jeg ikke si.
Fader Logan, når bestemte du deg for å bli prest?
Etter krigen.
Da du ble prest, forsøkte du å skjule deg fra noe?
Jeg har aldri tenkt på presteembetet som et skjulested.
Jeg forstår deg slik at presteembetet krever ansvar,-
-visse moralske prinsipper. -Ja.
Du var klar over dette ansvaret, disse prinsippene?
Ja.
Og likevel så du ikke noe galt-
-i å ha et hemmelig møte med en kvinne?
Prøver du å antyde at jeg var prest da? Det var jeg ikke.
Tok du hensyn til at denne kvinnen var gift?
Jeg var ikke klar over at hun var det.
Og derfor var du sammen med henne hele dagen?
Vi var gode venner. Jeg hadde ikke sett henne på over to år.
Så gode venner at dere tilbrakte natten sammen?
-Vi ble fanget i en storm. -Åh, stormen var skurken.
Advarte du henne om at mannen hennes kanskje ikke var enig i det?
Som jeg sa, jeg visste ikke at hun var gift.
Og da du fikk vite at hun var-
-forsøkte du da å forklare situasjonen for herr Grandfort?
Nei.
Men visst er det en motsigelse-
-mellom denne hemmeligholdelsen og ditt kall.
Jeg så ikke noe galt i å bli fanget i en storm.
Om det ikke var noe galt-
-hvorfor diskuterte du så voldsomt med Villette dagen etterpå?
Ville du beskytte fru Grandforts omdømme?
Ja.
Så da var omdømmet hennes i fare?
Du innså at det var noe mer enn bare å være fanget i stormen?
Villette insinuerte noe.
Min krangel med Villette hadde ikke noe med en plutselig forståelse.
-Og du slo ham? -Ja, det gjorde jeg.
-I sinne? -Ja.
Du er i stand til å slå en mann-
-som bare forstyrrer en harmløs situasjon.
Da er du sikkert i stand til kraftigere voldsomheter-
-når den samme mannen utpresser din gode venn fru Grandfort.
-Jeg er ikke istand til å drepe. -Ville du la en slik mann-
-ødelegge fru Grandforts hjem og din karriere?
Nei.
Du ville gått til en slik mann, ute av stand til å kontrollere humøret,-
-ute av stand til å takle skandalen, og brukt fysisk vold.
Nei, det ville jeg ikke!
Stillhet! Stillhet!
Du og fru Grandfort skiltes ad kl. 23 på drapsnatten.
Det stemmer. Ja.
Da var det mulig for deg å gå til Villettes hus.
Det var mulig for deg å nå dit til 2330, da han ble myrdet.
Ja, det var mulig, men jeg gjorde det ikke.
Jeg gikk rett hjem til prestegården.
Og når kom du dit?
Omtrent 2315.
-Noen som så ankomsten? -Jeg tror ikke det.
Du sier at du ankom kl. 2315.
-Hva gjorde du da? -Jeg gikk opp på rommet mitt.
-Gikk du øyeblikkelig til sengs? -Nei.
-Hva gjorde du? -Jeg gikk til kirken.
-Så du noen der? -Otto Keller.
Otto Keller har vitnet at han fulgte etter deg,-
-og at han fant deg knelende foran alteret i store kvaler.
Han har videre vitnet at klokken var 2345, eller senere.
Det kan ha vært 2345. Resten er ikke sant.
Kanskje du er forberedt, til sist, å si sannheten.
Det kan ha vært 2345. Resten er ikke sant.
Du er kanskje forberedt på å gi din versjon av sannheten.
Selvfølgelig nekter du å svare-
-fordi jeg hevder at du ikke kom tilbake kl. 2315.
Du kom ikke tilbake før 2345, eller senere.
Og dine kvaler, sett av Otto Keller, skyldtes det faktum-
-at du rett før hadde møtt Villette og blitt truet av ham-
-om blottstilling av forholdet ditt til fru Grandfort.
Og at du tok det første våpenet du fant og slo Villette,-
-og fortsatte å slå til du knuste skallen hans.
Nei!
Jeg gjentar, det er deres plikt-
-å grundig undersøke alle bevis,-
-og avgjøre om siktelsen mot tiltalte er bevist.
Husk også at dere ikke prøver den tiltalte-
-for hvilke syn som helst som dere har-
-når det gjelder forholdet hans til fru Grandfort,-
-bortsett fra om det berører mordsiktelsen.
Et siste poeng.
Det faktum at tiltalte er prest-
-skal ikke påvirke deres kjennelse på noen måte.
Dere kan trekke dere tilbake og overveie kjennelsen.
Men jeg tror det aktor sa.
Det er åpenbart at de ikke tilbrakte kun den ene natten sammen.
Det må ha skjedd mange andre ganger.
Jurymedlemmer, har dere blitt enige?
-Og hvem vil tale for dere? -Vi har.
Er Michael William Logan skyldig eller uskyldig i mord?
Selv om vi fester stor mistanke til den tiltalte,-
-kan vi ikke se at det finnes nok bevis-
-for at han faktisk brukte våpenet som drepte herr Villette.
Derfor er vår kjennelse: "Ikke skyldig. "
Lytt til kjennelsen slik som retten bokførte den.
Du sier at Michael William Logan ikke er skyldig, så sier dere alle.
-Ja. -Ja.
-Jeg sa at den prestekjolen... -De har ruinert ham.
Hvorfor kunne de ikke sagt "ikke skyldig" og latt det være med det?
Deres Nåde, jeg foreslår at fangen slippes fri.
Michael Logan, selv om jeg ikke tviler på at juryen-
-må ha konkludert i ytterste berettigelse-
-og høytidelig aktelse for rettferdighet,-
-kan jeg ikke unngå å gi utrykk for min uenighet med kjennelsen.
Michael William Logan, du er herved løslatt.
Alle reis dere.
Michael.
Fjern den kragen!
Hold en preken, Logan!
Er du fornøyd, Willy? Er du fornøyd med alt dette?
Tror du jeg likte det?
Alma. Alma!
Alma, kom hit! Alma!
Alma...
Stopp!
Han er uskyldig.
Mannen mi...
Der løper han! Inn på hotellet.
Ålreit. Fort, hent en lege.
Det gjør vondt.
-Kan vi flytte henne inn? -Hun bør ikke flyttes.
Hun ropte noe. Hva var det du ropte, fru Keller?
Hun sa at han var uskyldig.
-Villette... -Villette?
Hva med Villette, fru Keller?
Hva? Hva er det?
Hva er du hun sier?
Hun sier: "Tilgi meg. "
-Herr Larrue. -Har dere Keller?
Han løp inn i Château Frontenac.
Få tak i Farouche og avdelingen. Corrigan, også.
-Jeg vil ikke at han blir skutt. -Men han har et våpen.
Jeg vet. Jeg vil ikke ha ham død, jeg vil snakke med ham.
-Hun er død. -Kom igjen, fader.
-Nå, hva med denne Keller? -Hva mener du?
Han skjøt kona si. Hva ville hun? Ville hun advare eller redde deg?
Keller jobber som Villettes gartner. Han jobber også i prestegården.
-Hva kan du fortelle om ham? -La meg snakke med ham.
Snakke med ham, javisst. Kom igjen. Men hvor er han?
Kan vi ha en inngang åpen? I hvert fall en?
Nei. Hold disse folka der de er, for deres egen sikkerhets skyld.
Begynn i kjelleren og jobb oppover.
Husk. Ikke noe skyting. Kom igjen.
Få en ambulanse hit.
Han skjøt nettopp en mann, en kokk i kjøkkenet.
Vil du fortelle noe om ham, fader?
Hva prøver du å gjøre? Beskytte denne Keller?
Han er på mellometasjen, på vei oppover.
I ballrommet.
Si fra til Larrue.
Keller! Gi opp!
Tilbake!
Få sendt over noe tåregass.
-Keller! -La meg gå inn.
La meg prøve å snakke med ham.
Nei.
-Keller! -Hva vil du?
Jeg vil at du gir opp.
-Hvorfor skulle jeg gjøre det? -Har du ikke gjort nok vondt?
Jeg kan gjøre mer.
Du har allerede skutt to personer. Er ikke det nok?
Og hva med Villette?
-Villette? -Ja, hva med Villette?
Så presten snakket.
Hei, Logan! Hvor er du, fader Logan?
Keller.
Der er du.
Min eneste venn, fader Logan.
Så vennlig han tok imot skriftemålet mitt,-
-og så litt skam, litt vold,-
-så er det alt som trengs for å få ham til å snakke.
Det var for mye for deg, hva?
Du er en feiging akkurat som alle andre?
En hykler som alle andre.
Pierre, ta meg hjem.
Frank, prøv å treffe skulderen så han mister våpenet.
-Lettere i beinet. -Skulderen. Den høyre skulderen.
-Vi skyter nå, Keller. -Ikke få dem til å gjøre det!
Fader, ikke...
Kommer du for å snakke med meg?
Legg vekk våpenet. Det har vært nok blodsutgytelse.
Du må ikke komme nærmere.
Jeg skyter deg, vet du.
Du vil ikke skyte meg, Otto.
Hvorfor ikke? Fordi du kaller meg Otto-
-på en vennlig måte, slik Alma kalte meg Otto?
Hvor er min Alma?
-Hun er død. -Nei.
-Du drepte henne. -Det er din feil.
Jeg elsket henne.
Det fikk meg til å gråte å se henne jobbe så hardt.
De stakkars hendene. Så vakre hender.
-Hun kan ikke være død. -Hun er.
Da er jeg like ensom som deg.
-Jeg er ikke ensom. -Jo, det er du.
Å drepe deg nå ville vært en tjeneste.
Du har ingen venner.
Hva skjedde med vennene dine?
De mobber deg. De skriker til deg.
Det ville vært bedre om du var like skyldig som meg.
Da ville de skutt deg raskt-
-uten at du måtte lide.
Se...
Åh, fader.
Hjelp meg. Fort.
-Få tak i hotellegen. -Og ambulansen?
Tilgi meg.